"Seier eller død - det er geriljaens språk, også i denne banale situasjonen."
"Det er med livet som med døden."
"Folk som nekter å gi opp kampen; enten vinner de, eller så dør de."
"I stedet for å tape og dø. Det vet du. Ja, alle skal dø."
"Spørsmålet er bare hvordan, og hvordan du har levd. Saken er klar:"
"I kamp mot svina, som menneske for menneskets frigjøring."
"Revolusjonær, med kjærlighet til livet og med forakt for døden."
"For meg er det å tjene folket. RAF."
- Hva er det? - Holger Meins' avskjedsbrev.
Han skrev det bare fem dager før han døde, dvs. Han dikterte det.
- Når kommer de? - Snart.
- Hva trenger de hjelp til? - Logistikk, mat, husrom.
Ikke noe dramatisk. Rekognosering, kanskje. Jeg vet ikke.
Hva skal vi egentlig hjelpe dem med? Theo?
- Vi vet hva vi skal gjøre. - De ber oss ikke om å delta.
Det spiller ingen rolle. Hjelper vi dem, er vi like skyldige som om vi ble med inn.
- Løslates kameratene, blir ingen skadet. - Stene, hør på deg selv! Er du gal?
Fy faen, for en kujon du er!
Det er jo dette vi har ventet på!
Eller hva?
Norske tekster: Nina Ring Aamundsen
Dramaet er over. Det begynner å se litt mer normalt ut - roligere, i hvert fall.
Nå er det brannvesenets jobb å rydde opp.
Du la inn to lik i saken om et av de største lovbruddene i vår kriminalhistorie.
- Ohlsson og Welander? - Hvorfor gjorde du det?
- Våre militære kolleger tipset oss. - Var Must innblandet?
- Det er ikke vanlig å få tips fra dem. - Nei.
Så jeg spurte rett ut hvor de hadde fått informasjonen fra.
Tyskerne. Gutta fra BND, Bundesnachrichtendienst.
Katarina Holm på antiterroravsnittet. Hun har forsket på Stasi.
- Jeg har kjent henne lenge. - Tipset kom fra våre militære kolleger?
- Det er vel ikke dagligkost? - Nei. Hun trodde det kom fra BND.
Eller Surkål-CIA, som hun kalte det.
- Politihumor. - Jeg tror vi er på sporet av noe viktig.
Du har sikkert rett.
- Lars Björn. Moderklubb? - Lars?
- Han likte ikke Lasse. - IK Kometen.
- Helvete! - Jeg har sjekket Ohlsson og Welander.
I tillegg til Ohlsson og Welander mener jeg at det tredje navnet er Theo Tischler.
- Dyktig finansmann og venn av Ohlsson. - Og den fjerde?
Fortsatt uklart.
Prøv å finne ut hvem det er, så spør jeg Berg om han har noen ideer.
- Den fjerde mannen... - Du, kan du sjekke om jeg står der?
- For moro skyld. - I Stasi-arkivene?
Om jeg står der for mine gamle synders skyld.
Ok.
Lars Martin Johansson, her. Jeg tror vi har møttes.
Er Berg, jeg mener mannen din, hjemme?
Hva sier du? Radiumhemmet? Er det så ille?
Kan han ta imot besøk? Det er greit.
Jeg kan dra dit en annen dag.
Takk. Adjø.
- Hvordan går det med byråsjefen? - Bra.
Jeg mener den gamle byråsjefen. Har han blitt mye dårligere?
Det ser sånn ut.
Hvor ille er det?
- Han er døende. - Å, faen. Besøker du ham ofte?
- Hver dag. - Dere har jo en lang historie sammen.
- Det er den beste sjefen jeg har hatt. - Her bor du jo fint.
- Du ser ut til å ha det bra. - Ja. Jeg har truffet et kvinnfolk.
En bra kvinne. Finsk. Terrenggående. Skikkelige klyper.
Jobber i hjemmehjelpen. Vi har snakket om å kjøpe noe i Spania.
Det sies at det er litt varmere der.
Men vi bor ikke sammen.
På passelig avstand. Hun har et jævlig temperament.
Å bo i hver sin fuglekasse tror jeg er hemmeligheten bak et godt forhold.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jeg skulle egentlig ta dette med Berg.
Men la oss få det unna, så kan vi snakke om gamle minner etterpå.
Den vesttyske ambassaden.
Det var før jeg kom til Säpo.
Da jobbet jeg på det gamle tyveriavsnittet.
Men etter at du kom til Säpo?
Jeg var innom saken i 89.
Berg bad meg sjekke Kjell Ohlsson, som nettopp var blitt drept.
Hvorfor var Berg interessert i ham?
Man trengte ikke å være en stor analytiker for å forstå -
- at vesttyskerne måtte ha fått hjelp av våre egne talenter.
Ohlsson var en av dem som hjalp tyskerne, det skjønte Berg raskt.
Så hvorfor ble ikke Ohlsson og hans lille venneflokk pågrepet?
- Det er akkurat det jeg sitter og lurer på. - Det burde du ha spurt Berg om.
Det var nok flere grunner til at Ohlsson og vennene hans ikke ble tauet inn.
Politikk har aldri vært min sterke side, men spør du meg...
Jeg spør deg.
Det ville blitt pinlig for flere enn ham.
Kjell Ohlsson hadde jobbet for oss. Bl.å. med å overvåke de studentene -
- som ikke nøyde seg med å kaste tomater på sånne som deg og meg.
- Berg droppet Ohlsson etter det. - Hvorfor ble han ikke konfrontert?
Man mente han stod for nær oppdrags- giveren sin til at man ville det den gang.
Han stod til og med på lønningslisten for eksterne medarbeidere.
Hvorfor ble ikke medhjelperne hans tatt?
Antagelig pga. Ohlsson. Man ville ikke ta ham, og da gikk de andre også fri.
Jeg vet at du har vært inne og slettet fire navn.
For en tid siden ble Welander og Ohlsson lagt inn igjen.
Vet du noe om det?
Nei, det visste jeg ikke.
Jeg forstår ikke at Berg skulle ha gått med på det.
Én ting til: Ohlsson, Welander, Tischler - hvem var den fjerde mannen?
- Husker du Stridh? - Stridh?
- Mener du "Fred for enhver pris"? - Snakk med ham.
Vet du hvem Stridh er? Ja, latsabben på radiobilene.
Kjør hjem til ham.
Ja, må han leve! Ja, må han leve!
Ja, må han leve uti hundre år!
Ja visst, skal han leve, ja visst, skal han leve.
Ja visst, skal han leve uti hundre år!
Tusen takk! Så snille dere er!
- Går du på strømpelesten? - Hold kjeft! Hva vil du?
- Jeg vil gå gjennom Ohlssons papirer. - En gang til?
- Vi kan ha oversett noe. - Ikke jeg.
- Gikk noen gjennom telefonboken hans? - Så gjør det, da!
Begynn med A, men blås i Æ.
Fra analakrobat til rævpuler. Så kan du gå gjennom B, G, H, K, P, R og S.
Bløtdyr, femi, fruktkake, gay, homofil, pølserytter, kylling...
- Nok! - Pederast, skinkeprins...
Ok.
Glem ikke V for vaselin.
- Kan du låne meg et par sko? - Nei.
Helvete heller! Faen òg!
Jeg er hjemme, elskling. Hva har vi til middag?
- Du kan vel late som om jeg er morsom. - Du er kjempemorsom, Bo.
- Jeg har proviant også. - Takk.
- Hvordan går det? - Dårlig.
Tranströmer... Nei.
Jeg tror han bare satt og regnet ut hvor mye han hadde tjent på aksjene sine.
Og så alle disse fotografiene som ikke forestiller noe. Meningsløse.
Han tar bilder, noterer. Ingenting har en åpenbar mening. Hvem er han?
- Hvem kjenner ham? - Men har han noen venner?
- En observatør? - En kikker?
Ordensmenneske. Nei, nesten pedant.
Ingen familie. Aktet av folk som ikke kjenner ham.
Mislikt av dem som skjønner hvem han er: et ondt menneske.
Nå ligger han på likhuset. Jeg har gått gjennom permene i arbeidsrommet.
Jeg var vekk i tre timer - går du på amfetamin?
De siste årene gjennomførte Ohlsson flere hundre aksjehandler.
Med gevinst stort sett hver gang. Han fikk visst hjelp av Tischler.
En på økokrim sa at Tischler brukte Ohlsson som torpedo for lysskye saker.
Og stakk til ham noen kroner som takk. Ulovlig, men risikofritt.
- Så lenge begge holder kjeft. - Tischler er god for en milliard.
Hva skal han med 100000?
- Han hjalp en gammel venn. - Så enkelt?
Ja, jeg hjalp ham med det.
Jeg stilte opp, selv om han egentlig var Stenes venn.
Ikke overdriv vanskelighetsgraden.
Til nå, i dette tiåret, har disse selskapene gått opp ca. 1000 %.
Det er om du lukker øynene og kaster pil på listen.
Men jeg har tittet litt, så selskapene vi jobber med, har gått litt bedre.
Penger er bra å ha. Vi vet begge hva kvinner koster.
Jeg har aldri sett det med mine egne øyne...
Men jeg tror ikke det blir billigere om man liker små, søte gutter i matrosklær.
Har du navnet på noen av partnerne hans?
Kjell var hemmelighetsfull.
Hadde han gutter på rommet, drog han helt sikkert for gardinene.
- Ja, sikkert. - En fornøyelse, selv om dette var trist.
- Var det alt, har jeg en del å gjøre. - Bare en liten ting til.
- Ikke ta det ille opp. 26. Mai... - London hele dagen.
Kom tilbake morgenen etter. Sekretæren min kan gi deg detaljene.
Hun er ikke så dum å se på, heller.
Jaha. Jeg finner ut selv.
Hyggelig å hilse på deg. Kanskje vi møtes en annen gang.
Sten Welander, takk.
Hei, det er meg. Har du hatt besøk av den motbydelige førstebetjenten?
En skikkelig gris. Homofob. Han tror at Kjell var homo.
Jeg motsa ham ikke. Ja. Hvis det er den beste de har, kan vi ta det med ro.
- Når ble du kjent med offeret? - For vel tjue år siden.
Ohlsson var min elev. Jeg underviste i sosiologi på universitetet.
Han var noen år eldre enn jeg. Han kom fra enkle kår.
Jeg prøvde å hjelpe ham, jeg skaffet ham en ekstrajobb.
- Hvor ofte møttes dere? - I alt - én gang i måneden.
- Regelmessig? - Nei.
Det kunne gå et halvt år uten at jeg snakket med ham.
200 ganger? 20 år - det er 240 måneder.
- Omtrent én gang i måneden i snitt. - Ja, jeg kan regne.
Så fint.
Hadde han andre nære venner som han omgiks oftere enn deg?
- Jeg forstår ikke spørsmålet. - Var det så vanskelig?
- Traff han ...? - "Nærmere" og "oftere".
Frekvens og nærhet er vel ikke det samme i denne sammenhengen?
Jeg tror han traff Tischler oftere. Han hjalp ham med privatøkonomiske saker.
Det var jeg som førte dem sammen. Iblant møttes vi alle tre.
Min oppfatning er at Ohlsson overhodet ikke hadde en nær venn.
- Jaha. Kvinner? - Unnskyld?
Kvinner? Traff han noen kvinner?
Så vidt jeg vet, traff Kjell aldri noen kvinner på det måten.
- Hvorfor ikke? - Han var vel ikke interessert.
- Var han interessert i menn? - Det tror jeg ikke.
- Du har vel lurt på det? - De mortuis nil nisi bene.
- Hva? - De mortuis nil nisi bene.
Slå det opp når du kommer tilbake til Kungsholmen.
Jeg har et møte nå. Dropp det siste spørsmålet, jeg har alibi for den dagen.
En liste over alle middagsgjestene som var til stede. Vær så god.
Du finner vel ut selv?
Jævla besserwisser!
- Noen hadde spydd i håndkleet. - Det hadde jeg alt regnet ut med ræva.
Vedkommende hadde spist fisk, poteter og grønnsaker.
- Å faen, jeg trodde det var røkt skinke. - Og kaffe etter maten.
Vi skulle til banken. På med frakken, Späckis. Ohlssons bankboks.
Bra! Når det gjelder en som Ohlsson, kan man vente seg hva som helst.
Sexdagbøker. Analplugg i gull. En liste over folk han vil skal tie om det han gjør.
Smågutter, svarte baller. En lover boy som skal arve og ville at han skulle dø.
Min politinese sier meg at sitter man i hvelvet en hel time, -
- som han gjorde fredag, så er det fullt av hete, herlige hemmeligheter.
Fitte-helvete! Faen, han har tømt den!
Det er vel ikke så usannsynlig. Med tanke på at den er tom, mener jeg,
Hold kjeft, din jævel! Faen òg!
- Unnskyld? - Konstabel...
En 6 cl 12 år gammel Macallan. Nei, 18 år gammel.
Har du 36 eller 100 år gammel? Førstebetjent Johansson spanderer.
- Det samme til meg. - Ja vel.
Fortell din gamle våpendrager hva du holder på med.
- Et drap. - Et godt, gammeldags drap - bra!
Om det da ikke er Palme.
- Men det er visse problemer, dessverre. - Det største først, og ta det enkelt.
- Bäckström. - På voldsavsnittet?
- Ja. Etterforskningsleder. - Å, herregud! Gratulerer.
Han har fått det for seg at det er et homsemord.
- Skål. - Skål.
Pass deg, Jarnis. Ikke gjør det for vanskelig.
- Jeg tror ikke dette handler om sex. - Men ...?
- Penger, hva tror du om det? - Penger er bra.
Fyll og galskap er best, så sex - så kommer penger som en god treer.
Min nye kollega tror det handler om makt, for maktens egen skyld.
- Over bekjente. Ikke noe politisk. - Er hun pen?
- Hva? - Er hun pen - kollegaen din?
- Har jeg sagt at det er en hun? - "Har jeg sagt ..." Nå har du det.
Ja, hun er pen. Ganske stiv. For mager, etter min smak.
Magre kvinnfolk er en vederstyggelighet.
Du husker amerikaneren som falt ut fra studenthjemmet med en lapp i støvelen?
Säk spanet jo på ham. En av kollegene var en ung kvinne.
Er det Eriksson? Deler du forsete med en spion?
- Er hun noe tess? - Tøff og smart.
- Men mager. - Ja, huff. Man kan ikke få alt.
Jo da. Jo da.
- Bon appétit. - Takk.
Vet du hva jeg har gjort? Jeg har giftet meg.
Hva er det du sier? Da må jeg vel få gratulere.
- Ja. - Gratulerer.
- Takker og bukker. - Hils Pia.
Jævla hemmelighetskremmer!
Våre dager som Späckströms beste etterforskere er over. Vi skal tilbake.
- Hva skjer nå? - Ingenting.
Bäckström går rundt i homsesporet til selv han skjønner at det er feil.
Saken havner i en perm i en bokhylle og samler støv i all evighet.
- Og det er det? - Og det er det.
Jaha...
- Men hvem er det? - Selve handlingen irriterer meg.
Den som stakk ned Ohlsson, var en han kjente og stolte på. Og ikke var redd for.
Det var ikke Welander, Tischler eller vaskehjelpen - så hvem var det?
- Jeg har en kompis, min beste venn. - Johansson, slakteren fra Ådalen.
Han er helt utrolig til å finne ut hvordan ting henger sammen.
Iblant er det helt nifst. Han sier at man skal blåse i motivet når det gjelder mord.
Vi har sikkert jobbet sammen på 20 sånne saker.
- Jeg kan ikke huske at han har tatt feil. - Jeg aner et "men" der et sted.
Men denne gangen tror jeg faktisk at han tar feil.
Har du sett dette? Det er noe med det.
- Les på baksiden. - "Firerbanden."
Ohlsson var vel ikke en bande-type.
Det eneste bildet hvor han er sammen med andre.
Hvorfor tar Johansson feil?
Finner vi motivet til at Ohlsson ble drept, finner vi også den som gjorde det.
Så det tror du.
Hei.
Jeg ber om unnskyldning for det jeg sa. Det var dumt.
Du...
Du kan vel i det minste se på meg.
Si hva jeg skal gjøre, jeg ber deg!
Hva skal jeg si?
Du er en liten borgerunge som løper hjem til pappa doktor straks det blir tøft.
Nei. Nei. Gå nå, er du snill.
Du forstår vel hvor vondt det er for meg når du svikter meg på den måten?
- Hei. - Velkommen.
Hei, hvordan går det?
For en tid siden sendte gutta dine over et tips om Den vesttyske ambassaden.
- Kan du fortelle meg litt mer om det? - Vi fikk det fra våre amerikanske venner.
Vi ses jo iblant og utveksler felles erfaringer.
Denne saken dukket opp på et møte i desember.
De kom med det, og de brukte BND som kurer. Vanskeligere er det ikke.
- Og du lurte ikke på hvorfor? - Hva mener du?
En så gammel sak. Ingen har skjenket den en tanke på flere tiår.
Dere fikk også et tips om et par personer som har vært døde lenge.
Welander og Ohlsson.
Det kom mer. Amerikanerne hadde brukt mye tid på å analysere dataene de fikk, -
- da tyskerne fikk tilgang til Stasi-arkivene.
Senere kjørte de det mot sitt eget materiale. Uansett...
De mente at de kunne få frem navn på folk som fortsatt var svært interessante.
Sa de hvem det var?
Nei. Unge radikalere fra 70-tallet, som hadde blitt gode samfunnsborgere.
Men som ikke har gjort opp med fortiden, og derfor er interessante for oss og dere.
Mer interessante i dag enn da de gikk i demonstrasjonstog.
Gi meg et navn.
Hvem kom med denne informasjonen?
Det vil jeg helst ikke svare på, og du vet hvorfor.
Da blir jeg nødt til å spørre en gang til. Det er bare å svare, for jeg gir meg ikke.
- Normalt er det ikke slik det foregår. - Men...
Siden det er du som spør...
Født i Ungarn under krigen. Flyktet til USA etter revolusjonen i 1957.
- 1956. - 56.
Michael Liska, kalles The Bear.
Så Bjørnen lot høre fra seg?
Og det var ekte vare han hadde å tilby.
Hallo, sir. Mr. Liska.
Hvordan fikk du navnet "Fred for enhver pris"?
Det er ikke morsomt. Det er min datters tredje, "treeren".
- Kan det bli mote å få barn? - Spør ikke meg, jeg har ingen.
- Er du gift? - Nei.
Katt, derimot... Du lurer kanskje på hvorfor jeg vil snakke med deg.
Jeg har mine anelser. Jeg har jobbet i politiet i 30 år.
Har hatt besøk av sikkerhetspolitiet én gang - om Den vesttyske ambassaden.
- Jeg tror det gjelder det samme nå. - Jeg kan dessverre ikke si hvorfor.
- Jeg skrev faktisk om det. - Jaså?
Jeg er ikke så lat som de sier. Og så sparer jeg på alle papirer.
- Har du lest det? - Nei. Skrev du et PM?
Ja, og jeg tok en kopi. Det var kanskje ikke helt etter boken...
Har du den fortsatt?
Ja, og du kan bli med hjem.
Det var en søt jente. Han var mye eldre. Det begynte med et radioanrop.
Det var våren 1975. Den vesttyske ambassaden hadde ringt.
De hadde sett en svart bil stå parkert litt merkelig på Gärdet.
Hvordan går det her, da?
Jo takk, veldig bra.
La meg få se førerkortet.
Det er bilen til faren min.
- Ok. Ta det litt rolig. - Jepp.
Å! Minn meg på aldri å spise kalvebrissel mer.
Det skal beskytte mot kreft.
Fortalte jeg at det står dårlig til med Berg?
Jeg har tenkt å besøke ham i morgen.
Kan du aldri mer fortelle meg hva du gjør på jobben?
Det er absurd!
Vil du ha meg i fengsel? Det er verre enn det.
Det kan også skje at jeg kunne bli fengslet for å svare ja på det spørsmålet.
Men hvis du får litt kaffe? Jo...
- Og litt konjakk? - Absolutt ikke.
Og litt ...?
Hva vil du vite?
Er alt dette mitt?
Nei...
Johansson.
- Hvorfor kopierte Stridh sitt eget PM? - Det var en historisk begivenhet.
Historie er hans store interesse. Jeg fikk minst fem Churchill-sitater til kaffen.
"I motgang uovervinnelig, i medgang ufordragelig."
Det sa Winston Churchill om feltmarskalk Montgomery.
Visste du at Churchills favorittklubb var West Ham? Hva heter finnen på laget?
- Jeg har viktigere ting... - Du vet det ikke.
Jääskeläinen.
- Hva skriver han? - Man kan ha synspunkter på språket...
Han noterte nummeret på bilen. Han er faktisk nøye.
Tidspunkt og sted står også her.
Bilen var en stor Mercedes, 1973-modell.
Registrert på en lege: George Stein, Riddargatan, Östermalm.
Vent, det kommer mer. Føreren var Sten Welander, født 1947.
Welander? Jaså?
Jeg tror vi har identifisert den fjerde mannen. I bilen på Gärdet.
Den unge passasjeren var George Steins datter. Helena.
Helena Stein, så klart.
Så den fjerde mannen var en kvinne.
Helena Stein, statssekretær i forsvarsdepartementet. Født 1958.
UD først. Hun holdt på med spørsmål om fremstilling og eksport av krigsmateriell.
Statssekretærer har et høyt klareringsnivå.
Før hun fikk jobben, ble det foretatt en personsjekk - som hun bestod.
Statsministerens kontor har bedt om en ny sjekk.
- For den høyeste klarering. Og raskt. - Hvorfor det?
Senere. Lewin har knyttet Steins navn til ambassade-okkupasjonen i 1975.
- Da må Stein ha vært 16-17 år. - En radikal, politisk engasjert ung kvinne.
Skulle en 16-åring ha deltatt aktivt i et så spektakulært politisk attentat?
Mange av de handlekraftige medlemmene...
...i europeiske terrororganisasjoner den gang, var kvinner.
Eller så var hun bare sammen med en type som manipulerte henne.
- Det er ofte enkelt - banalt, til og med. - Hva da?
- Livet. - Mer konkret? Jeg skal på Ladies' Night.
Vi har funnet fire svensker med tilknytning til ambassade-dramaet:
Stein, som sagt. Theodor Tischler.
Sten Welander, død, og Kjell Ohlsson.
- Kjell Ohlsson? - Ohlsson ble drept i 1989.
Tischler og Welander ble avhørt, men raskt avskrevet. Drapet er uoppklart.
Nå er vi så heldige at Eriksson sitter her. Hun var nemlig med den gangen.
Det var min første drapssak, men den var ikke vellykket.
- Det var jeg og Bo Jarnebring. - Vi lytter.
Så vidt jeg husker, var Ohlsson både mislikt og isolert.
Vi var uenige om motivet. Noen viste til hans seksuelle legning.
- Hvilken da? - Bäckström kjørte homsesporet.
Men jeg og Jarnebring trodde at han hadde utnyttet eller presset noen.
- Ble Stein nevnt i drapsetterforskningen? - Jeg tror ikke det.
- Ok. Så hva angår dette oss? - Et godt spørsmål. Hva angår dette oss?
Dette handler ikke om å løse et gammel mord og henge ut kolleger. Men...
Tja... Jeg håper det er jeg som er trett, yrkesskadet og paranoid.
Men for min gode nattesøvns skyld...
Før vi godkjenner Stein, må jeg sjekke at hun ikke har flere gamle lik i lasten.
Bare en siste sjekk, så vi ikke har oversett noe. Men...
Før dere gjør noe som kan gi noen, ikke minst meg, problemer, -
- ringer dere til meg og ber om lov. Oppfattet?
Ja.
Hvorfor Stein?
Statsministeren har til hensikt å utnevne Helena Stein til forsvarsminister.
Ikke et ord om dette til noen. Hører dere? Ikke ett ord.
Helena Steins forsvarspolitiske grunnsyn er:
Nedrustning, nøytralitet, nei til NATO.
Hun balanserer sine radikale meninger med knytebluse, pumps og plisséskjørt.
Det er neppe forenlig med at vi selger forsvarsmateriell til USA og NATO.
Og andre demokratier i Vest.
Men mange anser det som en god innstilling.
Statssekretær i forsvarsdepartementet, det må ha vært som et slag i trynet.
Stein er begavet. Hun snakker bare om dette i prinsipielle og ideologiske termer.
Særlig rettsideologiske.
Bortsett fra at hun bare var et barn da okkupasjonen fant sted, -
- bør vi se henne som et offer den gang, utnyttet av sin betydelig eldre kjæreste.
Jeg likte aldri Welander - en posør.
Farlig type. Brukte sitt "samfunns- engasjement" til å forføre unge jenter.
- Han ville vel ha seg et nyp. - Det ville vi vel alle på den tiden.
- Vi lever flere liv. - Ikke alle.
Slektningene mine i Ångermanland lever som de alltid har gjort.
Noen...
Angående Stein - jeg har bedt folkene mine være ekstra nøye.
Hverken dere eller hun er tjent med slurv.
Du får beskjed om en uke. Så kan du gi det videre til sjefen din.
Truslene mot vår sikkerhet er komplekse, og må møtes bredt.
- Mange syns forsvaret vårt er en spøk. - Det får stå for deres regning.
- Jeg er interessert i forsvarsspørsmål. - Det ryktes om en ny oppgave til deg.
- Det har jeg også lest. - Har du blitt tilbudt en ministerpost?
- Nei. - Ikke ennå?
- Hun er jævlig pen. - Hva har det med saken å gjøre?
Hun har helt sikkert kommet seg opp via sengen.
- Mann? Barn? - Nei.
Disse små skumbjørnene - hvorfor kan jeg ikke kjøpe sånne hjemme?
De er kjempegode. Akkurat som Sverige: søt og myk.
Jeg vet ikke...
Det er ikke noe morsomt lenger.
Før følte jeg meg...
Edel. Ridderlig.
Det fantes eleganse: forgiftede paraply- spisser, brev levert i søppelkasser.
Det var elegant.
Nå er det bare satellitter og små grønne...
Små grønne prikker som beveger seg rundt på en stor skjerm. Og dronene...
De jævla dronene er så forferdelig...
...vulgære.
Husker du da vi satt her den kvelden DDR falt?
Vi satt her og så det på TV. Husker du det? Det er lenge siden.
Det ironiske er at vi har blitt dem. Paranoiaen. Mistenksomheten.
Angiveriet. Spioneringen på naboen. "Hvorfor går han på flyskole?"
"Og det skjegget, det er da merkelig."
Holde øye med. Lytte.
På alle og ingen.
Overvåkningen og avlyttingen osv., osv.
Det tar aldri slutt.
Du vil ikke tro hvilke navn som står på listen.
- Jeg kan tenke meg det. - Nei, det kan du ikke.
Be sjefen din å ignorere klikkelydene.
- Ok? - Ja.
Vi var så spente! Vi gikk gjennom alle mappene. Sammenlignet dem med våre.
Stasi-stoffet kunne fått plass i en fyrstikkeske. Nesten alt var ubrukelig.
Apropos... takk for hjelpen med Stein. Det var til stor hjelp.
Den svenske etterretningstjenesten klarte det til slutt.
- Du liker henne. - Hun er meget dyktig.
- Altfor dyktig, ifølge mine sjefer. - Jeg skjønner det.
Du liker det ikke? Hvordan det blir håndtert?
Du trenger ikke å like det, du må bare godkjenne det.
Det er ulempen ved å ha en storebror.
- Du har fått en pakke, sjef. - Tikker den?
- Lydbånd - til deg personlig. - Fra en jeg kjenner?
Jeg vet ikke. Det var en høy mann. Han så sliten ut.
- Persson. - De er verdt å høre på, sa han.
Du lurte meg; du løy om alt! Du er gal! Din morder!
Helena, du får ikke ringe meg på jobben.
- Jeg hater deg! - Greit, men ta det med ro. Ikke ring mer.
Jeg skal gå til politiet. Jeg skal anmelde deg.
Og meg, og oss alle. Forstår du det? Alle!
Jeg advarer deg: Dette ender ille hvis du ikke skjerper deg.
Sten?
Ja, det var altså Sten Welander og Helena Stein.
Så er det ett til, tre år senere.
- Tischler. - Det er meg, Theo.
Det forbauser meg at du kan late som om ingenting har skjedd.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Du har kontaktene.
Alle spor må slettes. Jeg vil ikke at livet mitt skal bli enda mer ødelagt.
Og her har vi noe som er litt annerledes.
Stein. Hallo?
Kjell?
Jeg vet at det er deg.
Slutt å ringe meg. Hva vil du?
- Jeg har funnet ut en hel del om henne. - Ingen roman nå.
Ok. Ved ambassade-dramaet hadde Helena Stein nettopp fylt 17 år.
Tidligere, på høsten, hadde hun innledet et forhold til Welander. 27 år.
Tobarnsfar. Hun var ung, radikal og gikk mellom de ulike venstregruppene.
Hun ble værende hos SKP. Hun var også engasjert i FNL og KRUM.
Statssekretær i forsvarsdepartementet, de militære ble vel ikke glad for det.
Regjeringen, eller noen i regjeringen, vil visst gi de militære en nesestyver.
Familien hennes var ikke glad, men håpet det gikk over.
Er man ikke rød når man er ung, har man intet hjerte.
Er man fortsatt rød når man er gammel, har man ingen hjerne. Sa far.
Alltid.
Ja vel. Stein tok juridisk embetseksamen med toppkarakter.
Tingretten i Stockholm, rett etter praksis på et fint advokatkontor på Östermalm.
Fem år etter eksamen ble hun medlem av Advokatsamfundet, 27 år gammel.
- Begynte med arbeidsmarkedsspørsmål. - Privatliv?
Hun har bodd alene lenge. Ingen barn.
Og det er det som er den røde tråden: hennes politiske engasjement.
Alltid til venstre.
Vil du prøve?
Det er gøy!